Finland | |
---|---|
Omslag till samlingen " Tre ", där dikten "Finland" publicerades första gången. Omslag av Kazimir Malevich | |
Genre | dikt |
Författare | Elena Guro |
Originalspråk | ryska |
skrivdatum | 1913 |
Datum för första publicering | 1913 |
![]() |
"Finland" är den mest kända och mest citerade dikten av Elena Guro , skriven av henne strax före hennes död 1913 . Först publicerad i den postuma samlingen Troy (1913), skapad av Guro själv, med deltagande av Velimir Khlebnikov och Alexei Kruchenykh och med omslaget och illustrationerna tillägnat Guro av Kazimir Malevich .
Dikten "Finland" skrevs förmodligen 1913 och publicerades först 1913 efter Elena Guros död i samlingen " Troja " som hon skapade i april 1913, där hon själv, Velimir Khlebnikov och Alexei Kruchenykh deltog . Omslaget och illustrationerna till samlingen gjordes av Kazimir Malevich , som tillägnade dem till Guros minne.
"Finland" är den mest kända och mest citerade dikten av Elena Guro [1] .
Enligt Sergei Biryukov är "Finland" ett av de mest slående exemplen på Budtlyans genombrott , som har bemästrat lektionerna av symbolik väl , till överföringen av "sensationsmusik genom ordet, ljudet och inte beskrivningen av ljudet" [2] .
Är det? Är det inte? |
Är det en skog, är det en sjö? |
Elena Guro är tillgiven, mild. Hon har några speciella ord, sina egna. För alla andra skulle dessa ord gå förlorade, krossade, men Guros dikter har en speciell attraktionskraft. Guros tillgivenhet är stark, Guros tillgivenhet är den omvända styrkan av hennes fräckhet, mod. <…>
Hon känner sig som alla tings moder, alla levande varelser: dockan, Don Quijote och katten.
Alla hennes barn är sårade, och hon drar sin modiga själ till dem. <...> Elena Guro är den första moderpoetinnan [3] .
Tolkningar av handlingen i "Finland" dök upp först på 1980-talet och förknippades först och främst med betydelsen av diktens ljudområde. N. O. Nilsson föreslog, att man i »Finland» försökte »minna om nordnattens stämning mitt i sommaren med dess »vithet», sus av tallar och unga flickor och pojkar dansande på ängarna», och ritade. uppmärksamma ljudbilderna "vaggsång" och "dans". J. Spendel ansåg förhållandet mellan ljudomfånget (inklusive det finska språket) med den symboliska semantiken i vindens rasslande i tallarna och krusningen av sjöns vatten, semantiserades bl.a. i de sista raderna av dikten "Tio-i / vi-i ... y". Båda forskarna var överens om att "Finland" är en slags kombination av impressionism med absurditet [4] .